Rakas Katia. -Et saa.
Siitä on jo kauan, Giorgia.
Ei minulle, Katia. Ei minulle.
Veitsessä on tyttäreni verta.
Takerrun vihaani yhtä tiukasti kuin tikariin.
Vannon, että ennen kuolemaani näen tämän tikarin hänen kaulassaan.
Samalla tavalla kuin se oli Tanian kaulassa hänen takiaan.
Älä turhaan itke.
Tule.
Hän on palannut. Kurt on palannut!
Giorgia.
Niin. Kurt on palannut.
Kohtalon koura puuttuu peliin.
Herrani, Kurt on palannut. -Anteeksi mitä?
Kurt on palanut. -Kyllä, Losat. Olen palannut.
Käskin sinun olla palaamatta.
Ketä yrität pelotella, Kurt? -En ketään.
Palasin, koska kuulin avioliitostasi. Toivotan sinulle onnea.
Onneksi olkoon, Nevenka.
Kiitos, Kurt.
Kerro totuus, Kurt. Mitä haluat? -Kerroin jo, rakas veljeni.
Palasin onnitellakseni vaimovalintaasi.
Olet varmasti väsynyt, Kurt. -Et ole poikani, vaan käärme.
Nautit kärsimysten aiheuttamisesta. Viettelit Tanian ja hylkäsit hänet.
Sen seurauksena hän riisti henkensä. -Sama vanha tarina.
Isä, sinä lupasit. -Hän ei kaipaa anteeksiantoani.
Olet väärässä. Palasin myös sen takia.
En usko sinua. Olen peloissani. -Pelkäätkö sinä minua, Christian?
Mikä oli aikoinaan minun, on nyt sinun.
Nyt sinä olet suosikkipoika. -En ole koskaan pelännyt sinua.
Minun puolestani voit jäädä tänne, jos haluat.
Hyvä on, Kurt. Saat jäädä.
En ole kuunaan tuntenut itseäni yhtä tervetulleeksi.
On ihanaa nähdä syntymä. Syntymä ja kuolema.
Päästä irti. -Suloinen serkkuni.
Rakastat yhä veljeäni. -Sinä kurja heittiö!
Halusit hänen kanssaan naimisiin, mutta sen sijaan...
Älä turhaan vihaa minua. Christianin liitto oli sinullekin katkera paikka.
Onko tämä myrkytetty?
Et kuole niin, Kurt Menliff.
Kuolet samalla tavalla kuin tyttäreni.
Sain anteeksi isäntäväeltä, mutta en näköjään palvelijoilta.
Sieltä isäntäväki saapuukin.
Olet näköjään jo saanut teetä, Kurt. -Minulla ei ole tapana odotella.
Kukaan ei pyytänyt odottamaan. -Kiitos muistutuksesta.
Älä kohtele häntä noin. Se vain pahentaa asiaa.
Et tunne häntä. Tämän pahemmaksi tilanne ei voi muuttua.
Minä tässä, isä.
Aikoinaan et pelännyt, kun tulin toivottamaan hyvää yötä.
Sinä opetit minulle kaiken. En ole unohtanut sitä.
Mitä haluat?
Annoit minulle anteeksi, mutta haluan myös aatelisarvoni takaisin.
Kuolen pian. Minulla ei ole aikaa koetella sinua.
Menetit kaiken ikiajoiksi.
Saat syyttää siitä vain itseäsi. -Varo sanojasi, isä.
Ulos!
Ulos! Kuulitko?
Minusta tuntuu, että sinulla on jotain minua vastaan.
Olet väärässä. Minulla ei ole mielipidettä sinusta.
Pelkäätkö minua?
Pidit minusta aikoinaan.
Niin, aikoinaan.
Et ole näköjään muuttunut.
Olet aina rakastanut väkivaltaa.
Tutkikaa pihamaa.
Missä Nevenka on? -Mistä minä sen tietäisin?
Entä ruoska? -Löysin sen portin ulkopuolelta.
Olin katsastamassa tiluksiani.
Pian on yö. Silloin häntä on vaikea löytää.
Hän on oikeassa. Pitäkää kiirettä. -Mennään.
He ovat kaunis pari.
Mutta minusta tuntuu, että Katia ei ole halukas löytämään Nevenkaa.
Etkö ole samaa mieltä? Olet vanha houkka, Giorgia.
Sytytetään lyhty. Haluan vilkaista vallihautaa.
Kurt...
Rouva!
Giorgia! Giorgia! Löysin hänet!
Hyvä rouva. -Pelkäsin, että hän on kuollut.
Viedään hänet sisälle. Auta minua.
Hän tokenee pian. Hänen tilansa on pelon aiheuttama.
Ehkä hän putosi satulasta.
Kurt... -Missä Kurt on?
Käy kutsumassa hänet tänne. -Kyllä, arvon herra.
Losat.
Losat!
Mikä häntä vaivaa? -Vain pari verinaarmua selässä.
Aivan kuin häntä olisi ruoskittu, herrani.
Voit mennä. -Kyllä, herrani.
Herra Kurt?
Herra Kurt!
Kurt!
Älä katso, isä.
Jouduin sietämään häntä elävänä. Tämä ei voi olla sen pahempaa.
Katsokaa! Tikari.
Tikari.
Se on Tanian tikari. Kurt kuoli samalla tavalla kuin hän.
Tania! Nyt voit levätä rauhassa!
Jumala. Hyvä Jumala...
Kiitos, kiitos.
Jumala, ole minulle armollinen.
Pyyhi rikkomukseni pois suuressa armossasi.
Huuhdo rikkomukseni pois ja puhdista minut synnistä.
Sillä tiedän rikkomukseni, ja syntini ovat kasvojeni edessä.
Olen rikkonut sinua vastaan ja tehnyt syntiä silmiesi edessä.
Äiti kantoi minut syntisenä, ja syntisenä minä synnyin.
Käännä kasvosi pois synneistäni. Älä aja minua luotasi-
äläkä vie Pyhää Henkeä minusta.
Anna hänelle ikuinen rauha, Herra.
Herra, vapauta kaikkien uskovien sielut syntitaakasta.
Pelasta heidät armollasi viimeisellä tuomiolla.
Herra, jonka armo antaa sieluille rauhan, siunaa tämä hauta.
Ota tykösi tänne haudatut ja saata heidät iankaikkiseen iloon-
Herramme Kristuksen kautta. Aamen.
Nyt poikamme Kurt Menliff on valmis viimeiselle tuomiolle.
Mutta jonakin päivänä myös murhaaja seisoo Herramme edessä.
Rukoilkaamme heidän puolestaan.
Isän ja Pojan ja Pyhän Hengen nimeen. Aamen.
Kuka siellä? -Christian.
Mitä asiaa sinulla on? -Haluan puhua kanssasi, isä.
Kerro asiasi. -Haluan puhua Kurtista.
Tämän kysyminen on vaikeaa, mutta haluan tietää totuuden.
Mitä? -Kaikki olivat ulkona.
Vain te olitte linnassa. Sinä ja Kurt.
Kehtaatkin kysyä, olenko minä...
Olen aina totellut sinua. En ole kyseenalaistanut käskyjäsi.
Ulos!
Suostuin jopa naimaan naisen, jonka olit luvannut veljelleni.
Mutta nyt minun pitää saada tietää. -Mitä?
Jos tapoit hänet, se oli oikeutettu teko.
Ulos. Ala painua!
Kiitos, Giorgia.
Mikä hätänä? Kerro.
Losat näki varjon kappelissa. Ja valon.
Losat on hullumpi kuin sinä. Se oli vain kuunvaloa.
Kurt! -Nevenka!
Kurt...
Nevenka, mikä hätänä? -Se oli Kurt!
Hän katseli minua. Näin hänet!
Ei...
Kurt...
Kaikki hyvin. Koeta levätä. Se oli vain harhanäky.
Voin jäädä yöksi, jos haluat.
Älä turhaan pelkää.
Mene nukkumaan. Haluan olla yksin.
Hyvä on, kulta. Jätän oven auki. Kutsu minua, jos haluat jotain.
Kurt.
Kurt!
Ei, ei, ei.
Ei! Ei!
Nevenka! Mikä hätänä?
Kerro, mitä tapahtui. -Kurt oli täällä. Hän oli elossa.
Hänen saappaansa olivat mutaiset. Kuin hän olisi noussut haudasta.
Rauhoitu. Näit painajaista. Vain minä olen täällä.
Katso. Oliko se vain painajainen? Hän teki tämän minulle.
Sitä paitsi tuolla on jalanjälkiä.
Mitä jalanjälkiä?
Ne olivat äsken tuolla. -Nevenka. Se oli vain pahaa unta.
Siellä ei ole mitään. Katso vaikka. -Se ei ollut unta. Hän oli täällä.
Näin jalanjäljet. Ja hänen kätensä, hänen kammottavan kätensä.
Se tuli esiin varjoista kuin hämähäkki. Auta minua, Christian.
Pelkäätkö minua? Pidit minusta aikoinaan.
Olet aina rakastanut väkivaltaa. Et tule koskaan muuttumaan.
Tekö täällä? Kuulin ääniä ja tulin katsomaan. Luulin...
Mitä luulit?
En mitään. Kuolleet eivät poistu haudoistaan.
Ehkä he poistuvat, jos he eivät löydä rauhaa.
Olimme onnellisia. Nyt elämäni on tyhjää ja merkityksetöntä.
Muistatko sen vuoristojärven, jossa kävimme?
Purjehdimme veneelläni. Olit silloin vasta tyttönen.
Niin, seurasin sinua kaikkialle.
Christian, miksi teit noin?
Katia, kuuntele. Voimme yhä olla onnellisia.
Ei, sen aika meni jo. On liian myöhäistä.
Älä sano noin. Koskaan ei ole liian myöhäistä.
Olen aina rakastanut sinua. Ja sinä rakastat minua.
Rakastan sinua aina, mutta olet naimisissa.
Ei.
Älä koske minuun.
Kutsu häntä. Kutsu häntä ja sano, että olet ollut aina minun.
Ei. En halua sinua.
Olen palannut kostamaan niille, jotka vihasivat minua.
Sinun on parasta poistua, Giorgia. Et voi tehdä enää mitään.
Aivan kuin Kurt.
Tikari on kadonnut.
Kreivi kertoi, että se oli täällä.
Tämä on Kurtin kosto. Hän tappaa meidät, koska olemme syyllisiä!
Älä puhu joutavia, Nevenka! Haluatko tehdä meistä mielipuolia?
Syyllinen saa maksaa tämän, isä, olipa kyseessä sitten mies tai aave.
Christian.
Olen etsinyt sinua. -Miksi?
En tiedä. Ajattelin, että voin ehkä auttaa sinua.
Et voi, kulta. Vain kostosta on apua.
Jätä minut nyt rauhaan. Palaan myöhemmin luoksesi.
Minä tässä, Losat. Ei ollut tarkoitus säikäyttää.
Olen vahtinut Christiania. Olen huolissani hänestä.
Haluaisin kysyä yhtä asiaa. -Mitä?
Se yö, kun etsimme Nevenkaa... -Niin?
Olitteko koko ajan Christianin luona? -Muistaakseni. Miten niin?
Eikö hän poistunut edes hetkeksi?
Ei. Miksi kysyt?
Et kai luule, että Christian... -En luule mitään.
Mieletön ajatus.
Miksi vanha kreivikin murhattiin?
Giorgia, sinulla on tikari kädessäsi.
Voit kertoa kaiken, Katia. En tuomitse sinua.
Lopeta. Mistä löysit tikarin?
Tiedät varsin hyvin, Katia.
Lopeta. Sinulla oli syy tappaa Kurt. Mistä löysit tikarin?
Patjasi alta, Katia. -Ei!
Christian!
Christian, tiedän kuka tappoi isäsi. -Mitä?
Niin, olisin voinut tappaa Kurtin. Todellakin.
Mutta en kreiviä.
En olisi voinut tappaa häntä. Ymmärrätkö?
Jos löysit tikarin patjani alta, sinä tai joku muu laittoi sen sinne.
Se en ollut minä, Katia.
Heitä se kirottu tikari pois.
En halua nähdä sitä enää ikinä. Heitä se pois!
Ei Katia. Se ei ole mahdollista. -Etkö usko minua?
En tiedä.
En voi edes kuvitella, että yksi meistä on murhaaja. Järjetön ajatus.
Mutta silti yksi linnan asukkaista tappoi hänet.
Nyt tiedämme, kuka hän on. -Se ei voi olla Katia.
Olet pelkuri. Et kestä totuutta. Kurt olisi...
Kurt ja Kurt!
Ajattelet vain häntä etkä minua.
Olet aina rakastanut häntä. -Se ei ole totta.
Halusit hänen kanssaan naimisiin. Olen aina tiennyt sen.
Jos tapoit hänet sen takia, rikos oli turha. Minä vihasin häntä.
Olen aina vihannut häntä. Vihasin häntä!
Nevenka!
Kuulin huutoa. Luulin, että se tuli isänne huoneesta.
Nevenka ei ole täällä. Tutkitaan hänen huoneensa.
Jäljet johtavat puutarhaan.
Joku kantoi Nevankan pois. -Christian, älä mene yksin.
Tule sisälle, Katia.
Tule sisälle.
Losat! Mitä sinä teet täällä?
Ai te, herrani?
Mihin veit Nevenkan? -Minäkö?
Löysin juuri tuollaisten saappaiden jälkiä.
En tiedä mitään. Olin tavanomaisella kierroksellani-
kun luulin nähneeni täällä liikettä.
Älä valehtele, Losat. Täällä ei ole muita kuin sinä!
Ette kai usko, että... -Vaiti. Tule mukaani.
Jalanjäljet tulevat salakäytävästä.
Auta minua.
Kuka laittoi hänet hautaan?
Nevenka. Nevenka!
Kurt...
Miten Nevenka voi? -Hän hourailee.
Hän sanoi, että Kurt kantoi hänet sinne.
Kurt ruoski hänet, kantoi hautakappeliin-
ja laittoi hautaan.
Meidän pitää tehdä jotain, Katia. Kuulin Kurtin naurun.
Mutta en siltikään usko aaveisiin.
Tiedän, että sitä on vaikea ymmärtää-
mutta me emme tiedä, mitä kuoleman jälkeen tapahtuu.
Melkein uskon, että Kurt elää. -Elää?
Mutta näit, kun hänet pantiin arkkuun.
Näimme omin silmin, kun hänet haudattiin.
En usko, että Nevenka näki hänet.
Ainoa mahdollinen selitys on-
että Kurt elää ja piileskelee linnassa.
Minun pitää löytää hänet. Muuten me menetämme järkemme.
Epäilin hetken sinua ja jopa itseäni.
Jos selityksesi pitää paikkansa, Kurt piilotti tikarin huoneeseeni.
Minua pelottaa, Christian. Olen peloissani.
Katia. -Christian, täällä oli joku!
Rauhoitu, Katia. Ei mitään hätää.
Käyn katsomassa.
Jalanjälkiä. Samanlaisia kuin ennenkin.
Mitä aiotte tehdä? -Avaan arkun. Auta minua.
Kannetaan se tuonne.
Nevenka...
He avaavat hautani. Tämä on viimeinen hetkemme yhdessä.
Miksi piinaat minua?
Koska sinä kuulut minulle. Vain minulle.
Mitä haluat? -Meidän pitää lähteä täältä heti.
En voi. -Kyllä voit. Sinä rakastat minua.
Rakkautesi on voimakkaampi kuin mikään muu.
Vihaan sinua. Minä vihaan sinua!
Minä...
Ruumista on mahdoton tunnistaa. Se voi olla kuka tahansa.
Vaatteet ovat Kurtin. Palautetaan ruumis hautaan.
Ei.
Mitä te teette? -Tuhoan sen.
Missä olet, Kurt?
Olen tulossa, Kurt. En ole koskaan pelännyt sinua.
Nevenka!
Mitä tapahtui? Sattuiko teihin? -Tule. Sillä ei ole merkitystä.
Joutuin.
Se on lukittu sisäpuolelta. Mennään kappelin kautta.
Miksi tein sen, Kurt? Miksi?
Rakastan sinua, Kurt. Vain sinua.
Olit oikeassa. Rakastan sinua, Kurt. Vain sinua.
Mutta kaikki päättyy aikanaan, Kurt.
Ei, Nevenka! Ei!
Nevenka!
Anna anteeksi. Minun oli pakko tehdä niin kuin Kurt käski.
Minä... Minä tapoin hänet uudelleen.
Tällä kertaa lopullisesti.
Hän vihasi sinua. Minä rakastan sinua, Christian.
Hän siis murhasi veljenne ja isänne.
Niin, ehkä hän oli riivattu.
Kun hän tappoi itsensä, hän luuli tappavansa Kurtin.
Toivottavasti hän pääsi nyt Kurtin otteesta.
Suomennos: Janne Mökkönen BTI Studios